Forestil jer et løbsk tog dundrende mod ti mennesker, der står på sporet.
I kan kun redde dem ved at trykke på en skiftesporskontakt. Men...
- Der ligger en baby på dét spor. - Hvorfor vil nogen skade et barn?
Skidt med det. Det er et etisk dilemma, Katie kom ind på forleden.
Spørgsmålet er, om det er bedre at aflede toget og slå en baby ihjel?
- For at redde de ti mennesker? - Ser de ikke toget og flytter sig?
Nej, de gør ikke. Vi kan sige, de er blinde.
- Alle sammen? - Ja.
Hvorfor ikke råbe til dem?
- De kan ikke høre dig. - Er de også døve?
- Hvor hurtigt kører det? - Farten betyder intet.
Jo. Hvis det kører langsomt, kan man løbe hen og puffe dem væk.
- Eller endnu bedre: Få fat i babyen. - For pokker, jeg...
Rodney. Major Lorne har lige drejet sig ind fra M4D-058.
Der er noget, du skal se.
Vi kom gennem porten og så en flok satellitter i geosynkront kredsløb.
- En avanceret civilisation. - Det troede vi også.
Og vi opfangede livstegn, så vi fløj ned -
- og så landsbyer adskilt af en flod, og ville undersøge dem.
Og som I kan se, ser de ikke ligefrem ud, -
- som om de er klar til at sende satellitter op.
I al fald ikke de næste 500 år.
- Ancients har nok gjort det. - Send et forskerhold.
Jeg tror, at dr. McKay måske godt selv vil se på det her.
- Hvorfor? - Prøv at se.
- Hvordan kom dit ansigt på det flag? - Det ved jeg ikke. Men...
Flaget ligner det, jeg lavede til vores spil.
Det er præcis det, du lavede til vores spil.
- Hvilket spil? - Det, Rodney og jeg spiller.
Har vi ikke fortalt om det? Vi spiller det af og til om natten.
- Jeg troede, vi havde fortalt det. - Hvilket spil?
Det begyndte for nogen tid siden. Da vi kom her, udforskede vi byen.
Vi så på nogle laboratorier, da vi opdagede et lokale.
Der var en masse Ancient konsoller og skærme. Ret flot.
Som sædvanlig blev alt vakt til live, da vi kom ind.
Vi troede, det var noget med geologi.
Der var et kort, som vi troede var det Lantiske fastland.
Ja, det briefede I mig om. Men I sagde intet om et spil.
Vi vidste ikke, hvad det var. Men Rodney tog det i øjesyn.
Han forstod, at det ikke var noget med geologi
Nej. Det var faktisk en slags spillerum.
Kortet var en fiktiv civilisation, en del af en simuleret verden.
Fedt.
Man placerer landene i en database og tager kontrol over dem.
To samfund delt af en flod. Sheppard tog det ene land, jeg tog det andet.
Det første, Rodney gjorde, var at komme sit eget ansigt på flaget.
Jeg tror, I må undersøge den planet.
- Forfædrene skabte altså spillet? - Men det er intet almindeligt spil.
Det er så udfordrende og lærerigt. Og der er utroligt mange muligheder.
- Hvordan spiller man? - Styr dit land på den bedste måde.
Man bygger veje, skaber love og tilpasser det til ens egen ideologi.
Man kan styre alt. Kloakering, vandforsyning, transport.
Hver en detalje kan manipuleres. Helt ned til kvindernes frisurer.
Halløjsa.
- Hvordan vinder man? - Det går ikke ud på at vinde.
Det går mere på, hvis samfund der overgår det andet.
Hvem skaber en bedre infrastruktur? Hvem er bedre til handel?
Hvad? Nu skal du ikke begynde. Jeg ville godt forhandle.
En liste med krav uden at give lidt til gengæld er ikke forhandling.
- Jeg tilbød dig en bønnemark. - Jeg har brug for tømmer.
For at bygge forsvarsværker til din hær, -
- som du i øvrigt har fordoblet i størrelse. Tænk bare.
- Det er efter, du begyndte at snyde. - Jeg har ikke snydt.
Du giver dem for meget teknologi til deres udviklingstrin.
Og jeg er ikke alene om at udbygge hæren.
Jeg måtte gøre noget for at værne Geldars folk mod dig.
- Geldar? - Det hedder Rodney nye land.
Opkaldt efter en pige, han jagtede i gymnasiet.
Nej. Vi datede to gange. Teresa Geldar, en sød blondine.
Hendes navn mindede mig altid om et mytisk land. Kongeriget Geldar.
- Hvad kalder du dit land? - Jeg beholdt det navn, det havde.
- Der har vi satellitterne. - Snesevis af dem.
Placeret lige over kontinentet. Perfekte koordinater.
Ti gange ti. Jeg må snart kunne se en.
Den ser Ancient ud.
Den er aktiv og sender en enorm mængde data.
Lad os se på det.
- Det er da forbløffende. - Hvis du synes.
Ja, den slags ser man i enhver middelalderlig by.
Renæssancen er tydeligvis tidligt på den.
Et par hundrede år?
Rodney?
Sig noget.
- Hvad? - Aner det ikke.
Goddag. Jeg hedder Nola.
Det er oberstløjtnant John Sheppard.
Teyla Emmaga, Ronon Dex, og jeg hedder McKay.
Dr. Rodney McKay.
Ligheden er uhyggelig.
- Du er Oraklet. - Oraklet?
Velkommen til Geldar.
Tilgiv mig min nervøsitet.
Jeg troede aldrig, du ville vise dig i kød og blod.
Hvorfor kalder du ham Oraklet?
Oraklet er en vis og almægtig guddom.
- Hun får da en brat opvågnen. - Han gav vores forfædre liv.
Han lærte dem om deres samfund og deres liv. Man tilbad hans lederskab.
Så en dag standsede Oraklet al kommunikation uden varsel.
Krigen med Wraith.
Alle var forvirrede, men fortsatte med at følge hans instruktioner -
- og levede i overensstemmelse med hans lære, -
- som de lod gå fra generation til generation.
Har I ikke haft problemer med Wraith?
Jo. De har været her, har bortført mennesker, ødelagt landsbyer.
De overlevende genopbyggede, men kun til det trin, Oraklet havde sagt.
Vi standsede i vores udvikling og ville ikke videre uden vejledning, -
- mens vi håbede på hans genkomst. Og for to år siden kom han så.
Oraklet begyndte at kommunikere og lærte os meget nyt.
Han fik os til at tænke og sprænge grænserne for, hvad vi kunne.
Han ændrede landets navn og afslørede endda sine træk.
Så er det nok med de billeder.
- I kommunikerer ved hjælp af den. - Portalen, ja.
Det er gennem den, vi modtager instruktioner.
- Og Oraklet ved, når I udfører dem? - Satellitterne!
De må registrere alt og sende det tilbage til Atlantis. Fantastisk.
- Så det er altså ikke et spil. - Nej. Det er Ancient eksperiment.
Social udvikling, forskellige måder at skabe civilisationer på.
- Det her land... - Hallona.
En konstant plage. Nu, du er her, kan du hjælpe os med at fjerne det.
- Det er altså det? - Ja. En forbløffende teknologi.
Det er et sociologisk eksperiment skabt af Ancients -
- til at hjælpe dem med at sprede civilisationer overalt i Pegasus.
Jeg har fået set på det. Der er mange flere spil i databasen.
Jaså? Rodney sagde da, at der kun var to.
Det troede vi. De lande, som han og oberst Sheppard -
- styrer, findes på denne planet.
Men jeg har haft adgang til koderne og åbnet flere niveauer i spillet.
Altså, eksperimentet.
Og der er lande på planeter overalt i galaksen.
Nogle har hvilet i over 10.000 år. De afventer instruktioner.
Men andre har kunnet udvikle sig af sig selv, og er endda blomstret op.
Nogle er blevet ødelagt af krig. Andre er blevet udslettet.
Ikke, at Rodneys og oberst Sheppards samfund er gået den vej.
Tænk at have så megen magt i fingerspidserne.
Spillet er fantastisk dragende.
Det lykkedes os at skabe fremdrift med hånddrevne propeller.
Men nu foretager vi prøver med damp.
Her til morgen afsluttede jeg en test, der tegnede ret lovende.
Glimrende.
- Er du tilfreds? - Ja. Det er noget af en bedrift.
- Hvad skal han her? - Det var ikke min idé.
Dr. Rodney McKay, det er Baden.
Nåh... Din mand.
- Min mand? - Ja.
- I burde anholdes for indtrængen. - Prøv.
Jeg har taget ham med, fordi vi må have en snak.
- Jeg har intet at sige ham. - Fint.
Men vi har bestemt noget at sige til jer.
Så hans historie ligner Nolas ganske meget.
Hans forfædre fik instruktioner fra deres orakel, -
- der forsvandt i tusinder af år -
- for pludselig at genoptage kommunikationen for nogle år siden.
Sagde han, I skulle gøre jeres hær dobbelt så stor?
Ja. Han har en god hær og nogle fine landsbyer.
Ikke noget med cykler eller varmluftballoner.
- For vi snyder ikke. - Jeg snød ikke.
- Er I enige i vores handelsforslag? - Krav, mener du?
- Aldrig i livet. - Så vil jeg ikke sidde her og...
Tak.
Har det her fjendskab eksisteret mellem jer i tusinder af år?
Nej. Engang var der fred mellem os.
Begyndte fjendskabet for nogle år siden?
Ja. Kort efter at Oraklet genoptog kommunikationen med os.
Sulter de?
Lkke endnu. Men hvis de ikke ændrer holdning til landbruget, -
- varer det ikke længe, før folket sulter.
Det frustrerende er, at der er et stort, frugtbart område -
- nede sydpå, som vil være ideelt til tuber-dyrkning.
- Tuber? - Tuber. Den vokser her på planeten.
- Den er ligesom en kartoffel. - Hvorfor så ikke sige "kartoffel"?
Det er ikke en kartoffel. Den er større, men har samme konsistens.
- Den er ligesom en melon. - Det er en ret stor kartoffel.
- Den kan altså gro på dér? - Ja. Masser af marker.
De kunne føde en hel landsby, men det ænser de ikke.
Så fortæl dem det. Anonymt.
Kom nu. De kan enten stå her og lade folk dø.
Eller De kan hjælpe dem. Så simpelt er det.
Så snart vi lægger instruktioner ind i vores konsol, sendes de videre -
- til systemet af satellitter, der kredser om jeres planet.
Når I har udført opgaverne, sender satellitterne -
- alle resultaterne tilbage til os.
Så det her er altså et spil?
Nej. Nej... Altså, vi troede, det var et spil.
Vi anede ikke, at der fandtes mennesker i den anden ende.
- Du er Oraklet? - Jeg er jeres orakel, ja.
- Det lyder forkert. - Det er svært at begribe.
- Men det er sandt. - Du fløj i Jumperen.
- Du ved, de har teknologien. - Jeg vil ikke høre på det.
- Stop en halv. Vi kan bevise det. - Hvordan?
Vi tager en tur.
Baden og Nola, det er dr. Weir, der leder ekspeditionen.
Velkommen til Atlantis. Hvis d'herrer ikke har gjort det, så tillad mig -
- at sige undskyld, for vores indtrængen i jeres liv.
- Indtrængen? - Indblanding. Men dog venligsindet.
Hvis du kunne se landsbyerne nu sammenlignet med før...
Rodney. Hvad med at tage dem med til jeres spillerum?
- Vis, hvad I har lavet. - Ja. Skal vi?
Det er Geldar, og det er Hallona.
For to uger siden sagde jeg, at I skulle grave en brønd -
- til den ny bebyggelse på den østlige bjergside. Og se så her.
Dér. Kan I se?
- Opførelsen er allerede begyndt. - Ja. Jeg gav selv ordre til det.
- Vores liv er bare et spil. - Nej, nej.
For jer er de ikke spil, og sagt til forsvar for os selv, -
- så ville vi forbedre jeres liv.
Alt, vi gjorde, det hele, gik ud på at forbedre jeres forhold.
- Også selv om vi skulle snyde. - Ti nu stille.
- Er værelset godt nok? - Fint.
Hvis du får brug for det mindste, skal du bare spørge.
Er du sulten? Vi kan godt gå hen i messen.
Jeg tror, den står på hakkebøf i dag.
Det er lækkert. De kommer en særlig sovs på...
Oraklet var en gud for os.
Jeg troede på hans lære.
Så meget, at mit folk valgte mig til leder, -
- fordi jeg brændte for videnskabelige fremskridt.
Og de har valgt rigtigt.
Og nu må jeg forlige mig med den kendsgerning, -
- at Oraklet bare er et menneske.
Det beklager jeg. Men jeg gjorde det med de bedste hensigter.
- For at vinde et spil. - Nej. Det er ikke tab eller vind.
Oplysningerne, jeg gav jer, er meget håndgribelige og nyttige.
Jeg har udstukket en kurs, så I kan udvikle jer til et moderne samfund.
Hvor var I for to år siden? Simple, spredte småbyer, der var gået i stå.
Nu laver I luftskibe. Fatter du, hvor storslået det er?
Engang sagde Oraklet:
"Spørg ikke, hvad Geldar kan gøre for dig. Hvad kan du gøre for Geldar?"
- Det var dine ord. - Stort set.
- Det er meget kloge ord. - Ja. Ja, det er det.
Nu, hvor I kender sandheden, kan I tage tilbage og leve videre.
- Vi vil ikke genere jer mere. - Nej. I må fortsat hjælpe os.
- I har ikke brug for hjælp. - Vi har brug for flere våben.
Den flyvende maskine, vi kom i. Du kaldte den "Jumperen".
- Den kunne vores hær godt bruge. - Nej, det går ikke.
Du tilskyndede mig jo til at gøre hæren større.
Som reaktion på, at Mckay, det andet orakel, gjorde noget, jeg fandt...
Aggressivt? Arrogant? Nedværdigende for mig og mit folk?
Arrogant og nedværdigende, ja. Men...
Geldar-folket er begyndt at grave en mine under grænsen -
- for at udnytte vores kulresurser.
- Er det rigtigt? - Det blev bekræftet i går.
På trods af flere diplomatiske forsøg på at indgå et kompromis.
Ja, vi kunne ikke blive enige. Men jeg troede ikke, han ville grave.
Jeg gad vide, hvordan du ville reagere på sådan en indtrængen.
Jeg antager, at din næste kommando bliver, at vi skal angribe minen.
Så de ikke kan grave videre. Jeg har ret, ikke?
- Troede de dig? - Ja. De forstår det, men uden glæde.
Men vi har et stort problem. Spil eller ej, så har vi startet noget, -
- som de ikke ønsker at standse. De er på vej mod en meget virkelig krig.
Helt fin. Og det takket være jeres venlige indblanding?
Jeg har bedt jer komme, så vi kan få en snak ansigt til ansigt.
Forhåbentlig kan jeg hjælpe jer til at nå til forståelse.
- Hvor er dr. McKay? - Jeg bad om, at de to ikke deltog.
De har gjort rigeligt for at nære spændingerne mellem jer.
Jeg har før prøvet at få fredsaftaler op at stå.
Jeg er vis på, at vi kan finde fælles fodslag.
Lad os begynde med at gå nogle år tilbage -
- til den tid, hvor jeres folk levede i fred.
Vi var naive dengang. Uvidende om vores potentiale.
Da vi begyndte at udfordre os selv intellektuelt, -
- så vi, hvordan Hallonas folk havde misbrugt tusinder af års venlighed.
- Jeg har gjort alt for at opnå fred. - Jaså? Hvad?
- Jeg sendte venskabsgaver. - I sendte kasser med citrusfrugter.
Fatter du, hvor fornærmende det er mod mit folk?
- Det har det ikke altid været. - Jeg tro, jeg kender dén historie.
Har Oraklet sagt til jer, at citrusfrugter var noget slemt?
Han gjorde os opmærksom på deres giftige egenskaber.
For jer er alt giftigt. Når de ikke har travlt med at krænke os, -
- klager de over forurenede fødevarer og ringe hygiejne.
Selv sollyset er farligt.
Den eneste krænkelse er jeres uvilje -
- mod at indgå noget kompromis angående handel.
I stedet har I valgt at gøre jeres hær større.
- I har også opbygget en hær. - Kun som svar på jeres aggression.
I graver en mine under vores grænse, og du taler om aggression?
- Vi stjæler ikke jeres kul. - I er trængt ind i vores land.
Hvad skal I med det? I aner ikke, hvad det skal bruges til.
- Hører du, hvor grov hun er? - Ved at fastslå en kendsgerning.
Hvis vi kan drøfte sagen fornuftigt, kan vi sikkert nå en form for...
Vi har prøvet. De går ikke ind på noget.
Og indtil dr. McKay inddrages, har jeg intet yderligere at sige.
Det gik jo godt.
Sig noget til dem. Gennemtving en våbenstilstand.
- Jeg er stødt mod en mur. - Nola er da så samarbejdsvillig.
Mere end Richard Løvehjerte.
De nægter at indgå kompromis. I har overbevist dem om, -
- at de intet kan beslutte uden jer.
- Det passer ikke. - Fortæl dem det.
Lækkert.
I er nødt til at slutte fred med Hallonas folk.
- Øget konflikt kan føre til krig. - Det er jeg klar over.
Så ved du også, at det kan gå ud over folket.
Jeg kender faren for mit folk. Og jeg ved, at du har lært os ting, -
- som Badens røverbander ikke kan lære på hundrede år.
Under din ledelse håber vi at kunne holde os langt fra enhver aggression.
Du og dit folk må begynde at tænke selv.
Jeg er der ikke fremover. I må tage jeres egne beslutninger.
- Og der er ingen fremtid uden fred. - Enig.
Og så snart Hallonas folk enten gi'r sig eller forsvinder, -
- bliver freden genoprettet. Og det, du sagde lige før...
Jeg ved godt, hvor kolossalt vores fremskridt har været.
Og det nægter jeg at lade Baden ødelægge.
"Store ånder har altid mødt modstand fra middelmådigheder."
- Det er Oraklets ord. Dine ord. - Einsteins, faktisk...
Bøjer vi os det mindste for Hallona, -
- svarer det til at tage et kæmpe skridt tilbage i vores udvikling.
Jeg skylder mit folk at sikre, at dét ikke sker.
De graver videre. For hver time trænger de længere ind i vores land.
Hvis du vil standse dem, må du give dem en tilskyndelse.
- Angribe minen? - Det skaber mange andre problemer.
- Det eneste problem er Geldars folk. - Ikke nødvendigvis. De kan slå igen.
Skal vi så kapitulere?
- Lad dem gøre, som de vil? - Nej. I laver en aftale. I handler.
De får f. Eks. Del i jeres våben, mod at de giver jer teknologi.
John? Hvordan skrider det frem?
- Tja, han er en smule... - Stædig?
Jeg ville have brugt et andet ord.
Kom hen på kontoret Vi må tale sammen.
- Er de ikke åbne for noget? - Ikke endnu.
Hvad med at låse dem inde og fremtvinge en aftale?
De skal nok finde ud af det. Vi fandt dem bare på et skidt tidspunkt.
Sheppards mand har spillet meget med musklerne.
- Aggressiviteten kommer fra Gelding. - Geldar.
Hans folk graver en mine under grænsen til Hallona.
Kulresurserne strækker sig ind under både hans og mit land.
De strække sig 5 km ind i mit land, og der graver hans folk sig ind.
Det har været et stridpunkt. Men det er altså en kartografisk tolkning.
- Går stregen dér eller dér? - Nej, det er ret tydeligt.
- I er trængt ulovligt ind. - Du nægtede jo at forhandle.
- Og dit folk kan jo ikke bruge kul. - Og I skal bruge dem til maskinerne.
Hold så op! Det er ikke jeres lande.
Spillet er forbi, så se at nå til enighed.
For hvis I to ikke kan finde ud af at skabe våbenstilstand, -
- hvordan fanden skal de så kunne?
Rodney? Kom hellere til spilrummet.
- Hvad er der sket? - Vi har lige fået data fra planeten.
Oberst Sheppards hær er gået til angreb.
Jeg har ikke givet ordre til det.
De går mod minen.
Det ser ud til, at jeres krig er begyndt.
- Hvem har givet ordren? - Det har jeg.
Han gav kommandoen på dit spilkonsol.
Kun, fordi jeg vidste, at du ville give ordre til det.
Jeg sagde, du skulle slutte fred!
- Angrebet forbliver ikke ustraffet. - Ingen straffer nogen.
Konflikten skal ikke eskalere.
Der er ikke meldt om tab. Minen blev omringet uden kamp.
Jeg gav min hær besked på at mindske skaderne.
I må tilbage. Tag Ronon og Teyla med. Tag hjem til jeres lande -
- og sørg for, at det her ikke løber løbsk.
Endnu er ingen kommet til skade. Lad det forblive sådan.
- Du er tilbage. Vi var urolige. - Hvad er status?
Jeg har beordret tre enheder til minen.
Nej, nej, det må standses. Vi må træde et skridt tilbage og overveje.
- Spændingen skal lettes, ikke øges. - Åh nej...
De marcherer videre.
Få vores enheder til at samles i landsbyen. Gør klar til forsvar.
- Er det ikke det, du skal stoppe? - Jo. I må ikke gå i kamp.
- Vi er nødt til at forsvare folket. - Men Sheppard kalder hæren tilbage.
Gør han det?
- Sheppard, kom. - Ja?
- Ser du, hvad der sker? - Vi er lige nået frem.
Situationen ligner jeres. Vi har ingen el, men pyt indtil videre.
- Din hær rykker fortsat frem. - Hvad?
- De marcherer mod en landsby... - Angrebet er i gang.
- Det ser ud, som om I opgiver. - Det kan ikke passe.
- Det gik hurtigt, Rodney. - De flygter.
- Hvad er det for en hær? - Jeg har en anden plan.
- Hvilken anden plan? - Hvorfor spørger du mig?
- Hvad laver du? - Forbereder et modangreb.
Ud fra dine oplysninger om høje temperaturer og materialeteknologi -
- har jeg skabt et taktisk sprængstof.
- Har du lavet en bombe? - Jeg sagde, at vi var langt forude.
- Hvorfor har jeg intet hørt? - Vi vil ramme en af Hallonas byer.
- Hvordan? Da ikke med en katapult. - Vi bruger et af luftskibene.
Åh nej. Nej, nej. Kom tilbage.
- Har du lært dem at lave bomber? - Nej, ikke sådan specielt.
Jeg gav dem måske nok materialerne, men...
- Det er da løgn. - Hvor stor skade kan den lave?
Nok til at udslette en landsby.
- De må stoppes. - De er allerede på vej.
- Hvordan fremfører de den? - Med luftskib.
- Du skulle bare snyde. - Jeg har ikke snydt.
Der står ikke, at man ikke må udvikle flyvende maskiner.
- Kun de teknologiske fremskridt. - Og de er gået hurtigt.
- Har vi tid til at skyde det ned? - Ja. Det tror jeg.
Så må vi i sving.
- Det er absurd. - Det er da et helt rimeligt ønske.
At jeg giver jer vores mad, og folket sulter?
Jeg be'r ikke om al jeres mad. Og jeg sagde, vi skulle lave en aftale.
- Nå ja. Kurve. - Store kurve. Håndlavede og fine.
Hvad skal jeg komme i dem? I al fald ikke mad.
Jeg tror, du taler udenom. Jeg tror, du har masser af mad.
- Siger du, jeg lyver? - Nej, men du vil presse mig.
- Jeg har intet at skjule. - Jeg lader tropperne undersøge det.
Hvad fanden har I gang i?
Jeg mener, at jeg gav klar besked om, at man holdt sig fra den.
Ja. Men vi så bare, at nogen var i knibe, og så kunne vi måske...
- Hjælpe. - Nej. Ikke mere hjælp.
Vi er ikke kvalificerede. Sluk den og forsegl lokalet her.
- Jo, men... - Nu.
Jeg håbede, du ville være stolt af os.
Det er jeg. Bare det ikke førte til det her.
Hvad er det?
- Der er den. - Så skal vi bare punktere ballonen.
Jeg har den på kornet.
Oberst Sheppard, han har skudt luftskibet ned med Jumperen.
- Ingen er såret. - Han punkterede den.
Den sank ned på jorden.
- Gør de andre bomber klar. - Andre bomber?
Har I flere?
Flot.
Tak for hjælpen. Du har reddet alle i landsbyen.
Det gør vi ikke igen.
Jeg anede ikke, at de kunne komme med sådan en indretning.
Jeg har givet ordre til at sikre, at de ikke prøver igen.
- Hvilken slags ordre? - Et storangreb er sat i værk.
Den her krig må afsluttes.
Jeg har set det før. De to sider vil slås, og intet kan standse dem.
- Jeg må få Nola til at stoppe det. - Hvorfor tror du, du kan det?
Hvad med lidt opmuntring? "Kom så, Rodney. Jeg tror på dig."
Jeg vil ikke svigte dem.
Så indtil vi får dem til at holde op, bliver vi her.
- Jeg har brug for jeres hjælp. - Hvad sker der?
Elizabeth har bedt "Daedalus" tjekke os.
Caldwell mente, at situationen var forværret.
Han frygtede ofre og har beamet os ud.
Men jeg fik ham til at beame os tilbage, men vi må klare noget først.
- Klare hvad? - Jeg har en plan. Kom nu bare.
- Hvordan er situationen hos jer? - Total krig. Og I?
- Hvor blev I af? Hvad er der sket? - Vi var bare ovenpå.
- Nogen sagde, at I forsvandt. - Vrøvl. Hvordan skulle vi det?
Luftskibene har passeret Sydskoven. De nærmer sig målet.
Vi må håbe, vi rammer, før Baden når vores byer.
- Så mister de kampgejsten. - Hør så her.
I to år har jeg været jeres orakel og givet jer visdom og vejledning -
- og givet jer megen viden. Som du sagde: Jeg var jeres gud.
Nok er jeg bare et menneske, men visdommen gælder stadig.
Og mere end nogensinde bør du nu høre på mig og kalde dem tilbage.
Du sagde, det var på tide, jeg selv begyndte at tænke.
Så det gør jeg nu. Mit folk ser hen til mig.
Det er min beslutning.
Og vi vil sejre.
- Hvorfor vil du ikke hjælpe os? - Jeg skyder ikke flere skibe ned.
- Vi er færdige med at hjælpe jer. - Så skyder vi dem selv ned.
Vores våben er ikke så primitive, som Nola tror.
- Mange vil dø på begge sider. - Hvis du vil gå, så gå.
Vi fortsætter kampen, selv om du har tabt modet.
- Du begår en stor fejltagelse. - Jeg skulle bare have gjort det før.
Vent og se. Det er den rette vej for mit folk.
- De har nået vores landsbyer. - To er faldet.
Luftskibene er næsten på plads.
- Hvad skete der? - De skød et skib ned.
- Det var ikke Jumperen. - En af katapulterne, måske.
Umuligt!
To byer mere er faldet. Mange er døde.
Sheppard, kom.
Radioen er død.
Nu kommer de her.
- Har de også bomber? - Folk må væk.
- Deres hær har omringet os. - Vejen ud af byen er blokeret.
- Folk bliver slagtet - Vi er røget i en fælde.
Hvad gør vi?
Det er forbi.
Hvor er du, Rodney?
Hundreder er døde. Hvordan kan du lade det sket?
- Nolas hær har omringet byen. - Ud i Jumperen.
Den er ødelagt.
- Vi bliver løbet over ende. - Hvad gør vi?
Spillet er slut.
Er du der, Rodney?
Vi hører dig. Vi kontakter jer, når vi er klar til afhentning.
Jeg forstår ikke. Hvad foregår der?
I har lige set, hvad jeg ville kalde "et andet niveau" i spillet.
Vi blev beamet til vores skib, der kredser om jeres planet.
Deroppe fik jeg dr. McKay til at hacke sig ind i systemerne -
- og uploade dommedags-scenarier for jeres lande.
Alt det, I lige oplevede, blev transmitteret fra "Daedalus".
Vil det sige, at intet af det var virkeligt?
Ingen kom til skade eller blev dræbt. Alt var en del af simuleringen.
I virkeligheden står jeres hære og afventer yderligere ordrer.
Men vi hørte og mærkede jo eksplosioner.
Takket være nogle præcise skud fra vennerne i "Daedalus".
Det gjorde det mere realistisk, ikke?
Vi var nødt til at gøre det. I skulle se, hvordan det kunne gå.
Og føle, hvordan rigtig krig er.
Mener du stadig, at det var den rette vej for dit folk?
Tak, Melanie.
- Mine herrer. - Hvordan går det?
Det går. Vi holder lige pause.
Meget fjendskab skal ryddes af vejen.
Men jeg tror, de er indstillet på at få det til at gå.
- Det var på tide. - Ja. Og I to?
- Er der våbenstilstand? - Ja da. Alt er godt.
Vi holder os til skak nu.
- Så længe Rodney ikke snyder. - Det behøver jeg ikke over for dig.
Så må I ha' det rart.
Skakmat
- Hvad? Hvad skete der? - Du fik sparket røv.
Nej., Jeg blev distraheret. Hun... Vi prøver igen. Bedst af ti.
Tekstning: SDI Media Group